Presidenten har blivit beskjuten!
Minst tre skott avlossades och verkar komma från en plats...
Blev någon annan träffad?
- Kör till sjukhuset! - Ring min hustru och säg att jag är OK.
Det ska vi göra, herr President.
MSNBC bekräftar att amerikanskt flyg har attackerat militärbaser i Venezuela-
-som vedergällning för mordförsöket på president Lyman för tre veckor sedan.
Emilie Boyd finns på plats i Caracas. - Vad kan du rapportera, Emilie?
Situationen här i Caracas kan bara beskrivas som kaotiskt.
President Lyman har trott på CIA-
-vars uppgifter säger att Venezuela var inblandat i mordförsöket på honom.
Vilken sång! Är det därför vi råkar illa ut i Abu Ghraib?
Jag förstår inte hur någon kan anmäla sig frivilligt som utflyktsmamma.
Timmy!
- Vad gör du? - Förlåt, mamma.
- Kan du inte sjunga med de andra? - Jag har ingen sångröst.
Inte jag heller. Sjung med nu.
Mrs Robinson, Nicky drar mig i håret.
- Byt plats. - Det är fullt överallt.
Stanna här, jag tar hand om det.
Skvallerbytta!
- Det är jag inte alls. - Du skvallrade på Nicky.
- Sluta nu, Timmy. - Man ska inte skvallra.
Man ska inte tåla vad som helst.
Det blir Redskins. Vad kallar man 53 människor som tittar på Superbowl?
Washington Redskins.
Jag håller på Nordkorea om de möter dem.
Judy, ge det fyra timmar till. Vi har en toppnyhet på gång.
- Det var väl allt, chefen. - Tack, då gör vi ett bra nummer.
Stanna kvar här, Rachel.
Stäng dörren är du snäll.
- Vi kommer att ta upp din story. - Verkligen? När då?
- Vi ska hinna före New York Times. - Vi vill ha den i morgondagens tidning.
- Det är en stor nyhet. - Ja, som Watergate eller Iran-Contras.
- Ursäkta, jag blev exalterad. - Vi måste förbli objektiva.
Vi ska störta Vita Huset, objektivt.
- Vad behöver du för att färdigställa? - Jag måste ringa Vita Huset...
-...och kontakta Van Doren så klart.
Varför har du inte pratat med henne?
Om vi kontaktat henne för tidigt hade CIA fått tid att tysta ner allt.
Nu hinner de inte göra något.
Juridiskt är det inga problem. Allt är enligt regelboken.
Det är ju det som är det viktiga.
Jag vill bara att du avslöjar din källa.
En titel eller en yrkesbenämning.
Vi har ytterligare två källor vilka Rachel har beskrivit för mig.
Vi har Van Dorens brev till CIA som Rachel fått av FBI.
Det räcker för att trycka storyn.
Regeringen kanske inte delar vår uppfattning. Lagarna är diffusa.
Det är olagligt för en regeringsmedlem att avslöja identiteten på en CIA-agent.
- Jag är ingen regeringsmedlem. - Varför drar du upp det här?
- Bara vi vet vad vi gör. - Vi vet.
- Vet du var Van Doren är? - Ja, våra barn går i samma skola.
Verkligen? Känns det okej för dig att konfrontera henne?
Absolut.
- Hej. - Hejsan.
Nej... - Försvar! Tänk på försvarsspelet!
Hon sköter sig bra.
- Alla jagar efter bollen. - Ingen gillar att spela i försvaret.
Går hon i Mr Codys klass? Det gör min son också.
Kan vi prata ostört? Jag skriver för Sun-Times.
- Det är ganska viktigt. - Ja visst.
- Bara hon inte såg att jag smet iväg. - Jag ska inte uppehålla dig länge.
Jag håller på med en story. Jag jobbar med inrikespolitik.
Den hamnar i morgondagens tidning och där står det att du är en CIA-agent.
Samt att du var på uppdrag i Venezuela.
Lyssna på mig.
Du samlade fakta för att avgöra om deras regering var ansvariga för mordförsöket.
Du kom fram till att så inte var fallet vilket du rapporterade till dina chefer.
Det var det dummaste jag hört.
- Hur vet jag att du är från Sun-Times? - Vita Huset ignorerade dina uppgifter-
-och genomförde en attack som vedergällning för mordförsöket.
Jag har arbetat där i fem år. Jag är kolumnist varje tisdag.
- Min son går i den här skolan. - Ja, du sa det.
Människor som er. Ni är för jävliga.
Det handlar inte om mig utan om min man.
- Min källa är oklanderlig. - Din källa är totalt fel ute.
Skulle jag vara vid CIA? Jag kan inte ens sköta navigatorn i bilen.
Det här är helt absurt.
Er tidning har jagat min man ända sedan han kritiserade regeringen.
- Vi har din rapport. - Vilken rapport?!
Harry Timburs är min advokat. Han kommer att köra upp det här i arslet på er.
Oj, det vill vi ju inte vara med om.
Vad pysslar du med egentligen? Våra barn går i samma skola, Robin.
Rachel... Rachel Armstrong. Förnekar du att du tillhör CIA?
Håll dig borta från oss. Jag menar det.
- Skriv att Vita Huset inte kommenterar. - Allvarligt? Ge mig något att skriva.
Mellan oss? Det här är för farligt. Du hamnar i skiten för det här.
- Rachel, din son är på femman. - Jag måste sluta, min son ringer.
- Hej, grabben. - Hej, mamma. Fick du min fax?
Ja, kan jag läsa det och ringa dig igen?
- Okej, men jag måste lägga mig snart. - Du kan väl vänta på att jag ringer?
- Pappa säger att jag måste i säng. - Då gör vi det i morgon. Jag lovar.
- Jag har en viktig nyhet på gång. - Jag förstår, mamma.
- Vad är det där? - Min son gjorde en sak om Indien.
Han kan säkert ge mig något om Indiens kärnvapenrace med Pakistan.
- Hur gick det med David? - Vita Huset säger inget... bla, bla.
Du kan säkert formulera det bättre.
- Det känns bra, va? - Värt vartenda öre jag inte tjänar.
Gör ett personporträtt på Van Doren.
Från Yale till CIA och äktenskapet med den 20 år äldre ambassadören.
- Han var hennes lärare och redan gift. - Det låter bra.
Du förtjänar en god natts sömn. Stäng av ringsignalen på din mobil.
- Hej, Erica. - Varför träffas vi här, Merrill?
- För chilins skull. - Jag menar, varför så offentligt?
Ingen vet vem du är.
Men när nyheten kommer ut i morgon blir du väldigt offentlig.
- Varför skrev din man artiklarna? - Håll honom utanför det här.
Du har rätt. Det är inte Oscars fel. Han är inte tränad i hemliga uppdrag.
Han svor aldrig sekretess-eden. Felet är ditt. Du skulle inte berättat!
Tidningen kommer ut om två timmar.
De har inte lagt upp den på nätet än för att västkustupplagan ska få med det.
En särskild åklagare kommer att utses för att hitta den som avslöjade dig.
Jag kan inte fatta det här.
Våra barn går i samma skola. Reportens unge och min.
Känner du henne?
Jag kanske kände igen henne. Vi har aldrig pratat innan.
Var det du som läckte till Sun-Times?
Det skulle vara förståeligt. Vita Huset ignorerade din rapport och du blev arg.
Du bad Oscar skriva artiklarna. När inte det hjälpte gick du till pressen själv.
- Gick jag till pressen? - Till någon som du kände och litade på.
- Fan ta dig. - Fan ta mig? Touché.
Åklagare Dubois kommer i morgon och konfontrerar Armstrong innan domstolen.
Enligt lagen måste hon avslöja källan.
- Kan det ha varit Oscar? - Nej, kan det ha varit du?
- Hur är det här? Är ni nöjda? - Ja.
Du och Oscar hamnar i polygrafen.
Bra, då vill jag att alla som vet min identitet också blir uppkopplade.
- Det finns en förrädare bland oss. - Vi hittar den om den finns inom CIA.
Vi bör flytta dig för ditt eget bästa.
Jag skickar iväg Allison men det här är inte mitt fel. Jag ska inte straffas.
Jag tänker inte låta den här "Louis Lane" skrämma mig. Jag stannar.
Okej, men under tiden placerar vi en skyddsenhet vid ditt hem.
Nu känner jag mig verkligen trygg.
Jag tror inte mina öron.
Mamma!
- Vill du visa mig något? - Ja, kom.
Det här är mycket intressant. Det är toppen.
- Gör de så mycket kaffe i Indien? - De har också flest demokrater.
- Indien är världens största demokrati. - Är det inte samma sak?
Nej, inte riktigt.
- Ge inte bort dina morötter i dag. - Okej, mamma.
Du gjorde det. Du kommer att få en Pulitzer.
CIA INFORMERADE LYMAN OM LOPEZ OSKULD
- Ät din frukost, Timmy. - Jag tycker inte om dem.
- Ät upp dina ägg nu. - Man får cancer.
- Man får inte cancer av ägg. - Jag äter upp din cancer, okej?
Det är bra, va? Det ligger mycket jobb bakom.
Du har inte berättat hälften av det här.
Du berättar ju inget om dina noveller.
Tidningens talesman sade att eftersom Van Dorens man kritiserar regeringen-
-är hustruns anställning vid CIA uppseendeväckande.
- Vad är det? - Kan vi åka till zoo i dag?
- Zoo? Du ska ju gå i skolan. - Vi kanske kan åka i kväll?
Djuren sover då. Man vill inte bråka med sömniga djur.
- Kom igen nu. Har du dina saker? - Vill du ha resten?
Hallå! Kom hit.
Ge mig en puss. Ha det så bra i dag.
Ursäkta, ni skrämde mig.
Jag är agent Coddington vid FBI. Jag vill att ni följer med oss.
- Varför det? - De bad mig bara att hämta er.
Kom in, Mrs Armstrong.
Jag är Patton Dubois, distriktsåklagare. Tack för att ni kom.
- Hade jag ett val? - Självklart.
Jag har inget att säga, så om ni har problem får ni kontakta min redaktör.
- Vill ni ha lite kaffe? - Nej tack.
Vilket scoop ni gjort. Lyfter inte det er karriär vet jag inte vad som krävs.
Jag kommer inom kort att utses som särskild åklagare-
-för att hitta läckan som avslöjade Erica Van Doren.
Det var snabbt marscherat.
Ovanligt, men grabbarna på HD tyckte det var viktigt att skynda på.
Så de kontaktade mig i går kväll och jag kom hit i morse, och här sitter vi nu.
Justitiedepartementet har diskvalificerat sig själva. Någon där som är er källa?
- Jag ska nog kontakta min advokat. - Behövs inte. Jag ska inte fråga ut er.
Inte här och nu i alla fall. Jag ville bara tjuvstarta lite.
Kan vi prata utom protokollet?
Visst.
- Bara mellan oss. - Det är vad utom protokollet betyder.
Jag sköter allt snackande.
Ni har rätt att trycka informationen men ni har inte rätt att skydda källan.
Det är en lag från 1982: Underrättelsetjänstens identitetsskydd.
- Er uppgiftslämnare ligger risigt till. - Jag tänker inte diskutera...
Jag sköter snacket.
Ni blir ställd inför en åtalsjury där jag kommer att be er avslöja er källa.
Om ni vägrar blir ni dömd för lagtrots vilket innebär fängelse.
Och då inte som Martha Stewart med sina fjantiga förmåner.
Be er källa om tillåtelse att avslöja hans namn. Han vill säkert skydda er.
Människor är ofta snälla av börd.
Om det stämde skulle ni bli utan arbete.
Det var allt. Ni får en kallelse.
- Jag kommer nog att göra er besviken. - Det är inte möjligt.
Nu kommer hon.
- Är Erica ert riktiga namn? - Hur länge har ni varit vid CIA?
Jag vet att ni bara gör ert jobb.
Jag skulle gärna prata med er men jag ska in här för att läsa för barnen.
Gav ni hemlig information till er man?
Jag är bara en mamma.
Om rapporten existerar, vilket Sun-Times försäkrar, genomförde presidenten-
-en fullskalig attack helt utan grund och endast baserat på hans magkänsla.
Presidenten har ljugit för nationen... - De väntar på dig inne hos Bonnie.
...det värsta utrikespolitiska beslutet i USA:s historia.
Vita Huset förnekar inte rapporten men ifrågasätter uppgifterna i den samma.
"Vänta! Jag springer fort, sade Ruthie, och jag vill också fånga något."
"De gick längs stigen uppför kullen och just när mormor skulle berätta vad..."
Regeringen ser allvarligt på det här!
När FBI förhör dig är jag den första du ska ringa!
Det räcker, Avril. - Är du okej?
Ja, jag lämnade Timmy vid skolan och då var FBI där och bad mig följa med dem.
- Var det jobbigt att bli förhörd? - Det gick ganska fort.
- De vill ha din källa? - Ja, men jag tänker aldrig avslöja den.
Det är för jävligt av FBI att plocka dig vid din sons skola.
Vad hette agenten som förhörde dig?
Det var egentligen Patton Dubois. Han är utsedd som särskild åklagare.
Känner du honom?
Nej, men en särskild åklagare... Det är inte bra.
Hans enda mål är att hitta din källa.
Han har obegränsad tid och resurser, mycket mer makt än en federal åklagare.
Men inte tillräckligt för att tvinga mig avslöja min källa?
Federala regeringen har ingen lag om källskydd gällande nationens säkerhet.
49 stater har en lag men inte regeringen.
De backar när de inser vår beslutsamhet.
De kämpar också för sina principer.
Någon avslöjade topphemlig information för dig. De ser det som förräderi.
- De ser väldigt allvarligt på det här. - Det gör jag också.
- Skojar du? Jag bor ju där borta. - Okej, passera.
Du ska läsa en halvtimma om dagen.
Får jag problem när jag missar skolan? Jag kommer att sakna mina vänner.
Det här är bara för en kort tid. Du kommer att gilla din privatlärare.
Ge mig en puss.
Jag älskar dig. - Jag sade ju att det här skulle hända.
- Du förstår ingenting, va? - Det här är ditt fel.
- Kan vi prata utom protokollet? - Visst. Jag möter dig på baksidan.
Kom du hit för att ge mig en smäll? Jag är inte tränad i kampsport.
Jag brukar använda giftpilar.
Jag tycker om dina krysantemum.
- Skriver din man fortfarande? - Ja, varje dag.
Jag läste hans bok om Mossad under min semester. Den var underhållande.
Tack, han försöker ge ut en uppföljare.
Jag beklagar att jag brusade upp innan. Det brukar krävas en man för det.
Oscar och jag...
Det beror väl på all uppståndelse.
Han har lämnat mig. Han följde med Allison när vi skickade bort henne.
Allison är toppen. Hon verkar så trygg.
- Har du grävt i hennes förflutna också? - Nej, jag är "utflyktsmamma".
Det borde du få risktillägg för. Jag brukar läsa för barnen ibland.
- Mamma?! - Jag är här ute, Timmy!
- Vad kan jag hjälpa dig med? - Du kan inte berätta vem din källa är.
Jag vet hur man håller saker hemliga. Svara bara ja eller nej.
Är det någon i min närhet?
Är det? Är det någon jag jobbar med?
Jag kan inte berätta någonting.
Du måste berätta inför åtalsjuryn.
Du är en opatriotisk fitta som kommer att brinna i helvetet! Vet du det?
Det hör jag varje dag. Vill du berätta ska vi ge dig ett mittuppslag.
Tack.
- Hej, Mrs Van Doren. - Hejsan, sötnos. Hur är det med dig?
Hur är det med Allison? Hon har inte varit i skolan. Är hon sjuk?
Nej, hon mår bra. Hon är hos några släktingar.
- Kan du hälsa henne från mig? - Det lovar jag.
Är det på dörren?
- Rachel Armstrong? - Vad vill ni henne?
Jag är här för att hämta er, frun.
Jag hann knappt skriva ut det. Förstår du det?
- Jag trodde de skulle ta det lugnare. - Inte de här.
Det här är löjligt. De gör det här bara för att skrämma dig.
- Det fungerar. - Låt dem inte skrämma dig.
Jag finns i foajén. Oroa dig inte.
Rachel Alice Armstrong. 15 Trinity Pass, Washington D.C.
Ni arbetar som reporter för The Capital Sun-Times, stämmer det?
- Ja. - Som inrikespolitisk korrespondent?
- Ja, som en av många. - Bra, ni är väl tusentals där.
Ni skrev nyligen en artikel där ni avslöjade Erica Van Doren-
-gift med förre ambassadör Oscar Van Doren, som CIA-agent.
- Ja, det gjorde jag. - Är ni säker på artikelns sanningshalt?
Helt säker.
Vem är er källa?
- Mrs Armstrong. - Ett ögonblick...
Jag vägrar att svara då det kränker min rättighet enligt till första tillägget-
-samt federala lagar.
Ni är medveten om att någon med kännedom om CIA-medarbetare är förbjuden att-
-lämna ut den informationen? - Ja, det är jag.
- Så, vem är er källa? - Jag kan inte avslöja min källa...
Det här är en mycket allvarlig sak. Ta den tid ni behöver.
Vi tar en paus och återsamlas 13:30.
Åk hem och prata med er familj och er redaktör.
Prata sedan med er källa.
Tänk igenom det här och se om det är värt risken att åtalas för lagtrots.
- Vi återsamlas och då frågar jag igen. - Hoppas inte på för mycket.
Det är inte jag som behöver hoppas.
Okej, vi tar en paus och kommer tillbaka 13:30.
- Kan ni kommentera rättegången? - Hur länge har ni varit vid CIA?
"Får jag följa med, frågade Charlie? Jag lovar att hjälpa till att fånga..."
Enligt min klocka är jag tidig.
Vi tycker inte att du ska vara med barnen just nu.
Vi är inte vana vid att hantera sån här galenskap.
Idiotiskt men jag förstår. Media kan vara en mardröm.
De kanske försvinner om du håller dig borta ett tag.
Jag hoppas vi kan lösa det här. Jag tycker om att läsa för barnen.
När tänker ni låta Allison börja i skolan igen?
- Jag vet inte. - Jag förstår.
Får hon inte komma tillbaka?
Hur var en lunch? Vad åt ni?
- Jag åt ingenting alls. - Jag önskar jag hade er viljestyrka.
Er källa... Vem är det?
- Hur gick det? - Bra, tror jag.
Ursäkta, Rachel Armstrong? Ni är kallad inför federal domstol om två timmar.
- Nej, nej, nej. - Det skulle ju dröja två veckor.
Avril Aaronson, jurist på Sun-Times.
Ja, jag läste er inlägg om Celestefallet förra året. Tack vare er släpptes hon.
Jag förstår att ni kör ett skådespel men det här är för snabbt. Skandalöst.
Det här strider mot femte tillägget.
En förrädare avslöjar namnen på CIA-agenter.
Tycker inte du också att en sådan bör avslöjas så fort som möjligt?
Vi tar in Albert Burnside.
Då är det bäst att jag går hem och hämtar mitt autografblock.
Oroa dig inte, det ligger inom budgeten.
- Hej, Avril. - Tack för att du kom.
- Jag är hennes man. Varför så snabbt? - Det skulle ju ta veckor.
Dubois vill klara av det innan pressen blandar sig i. De kan störa honom.
Nu fokuserar vi på att slippa fängelse.
- Ska du be om uppskov? - Självklart. Jag har varit med förr.
Domare Hall är en gammal vän. Vi skickar julkort till varandra.
Han kommer inte att häkta dig i dag.
- Lugn. Är Albert lugn kan vi vara det. - Vi klarar det på fem minuter.
Sedan kan vi sätta oss ner och lägga upp en strategi för att skydda dig-
-konstitutionen och hela demokratin.
- Är det en Theory? Snygg. - Tack, fin kostym.
Det är ingen kostym, det är en Zegna. Handsydd med 15 gånger 15 varps täthet.
Vad har du på dig?
- Jag vet inte. - Du ska få numret till min skräddare.
- Man vet när man bär en Zegna. - Rättssal tre.
I morse svarade Mrs Armstrong inför åtalsjuryn. Ni har fått utskriften.
Hon ombads att avslöja namnet på källan som gav henne hemlig information...
- Ursäkta, Ers Nåd. - Var så god.
Jag har precis träffat min klient.
Jag ber om en veckas uppskov så att vi kan få en överblick.
Låt mig få en överblick först. Vi fortsätter.
Mr Dubois säger att min klient vägrar uppge sin källa och ber er tvinga henne.
Han påstår att informationen hon fått är hemligstämplad och att regeringen-
-har rätt att få reda på namnet.
Varken federala skyddslagar eller första tillägget kan tillämpas här eftersom-
-det handlar om "rikets säkerhet".
- Stämmer det, Mr Dubois? - Det är en bra sammanfattning.
Vi hävdar att första tillägget gäller. Tidigare mål har tydligt visat...
Jag känner också till dem men de ger henne inte rätt att vägra uppge källan.
Vill ni komma fram hit?
Ni måste förstå att om jag kräver att ni avslöjar er källa och ni vägrar-
-kommer jag att döma er för lagtrots och häkta er tills ni....
Kan ni besluta om vår begäran till uppskov?
- Jag avslår den begäran. - Jag ber bara om några dagar!
- Det här handlar om rikets säkerhet. - Det finns ingen anledning till...
Jag beslutar i min rättssal!
Mrs Armstrong, jag beordrar er att avslöja namnet på er källa.
Vill ni ha några dagar på er för att fundera så får ni det.
- Jag kan inte göra det. - Mr Burnside, vill ni råda er klient...
Jag kan inte råda min klient att svika ett förtroende.
För rikets säkerhet begär jag att-
-Mrs Armstrong döms för lagtrots och häktas omgående.
Framför mig står en person som trotsar domstolen och ställer sig över lagen.
Ni döms för lagtrots och överlämnas till USA:s ordningsmakt för internering.
Herr domare... Vänta!
- Ni släpps när ni är beredd att tala. - Kan jag få en minut med min klient?
- Ni kan tala med henne i häktet. - Hämta Timmy halv sex!
Förhandlingarna är avslutade.
Många som söker berömmelse här.
- Vad gör vi nu? - Jag ringer i morgon.
Nu skickar du väl inga fler julkort?
De försöker skrämma henne.
Vi ses på kontoret.
Det här är en ära för mig, Mr Burnside. Jag har studerat er under min uppväxt.
- Ni gör ett stort misstag här, Patton. - Man lär ju sig av sina misstag.
Ibland är ett misstag att bära vitt efter Labor Day.
Ibland är det att invadera Ryssland på vintern.
- Två saker. Först bakgrundshistorien. - Den är bergsäker.
- Snackar vi kalksten eller granit? - Vi skulle aldrig trycka den om...
För det andra: Hur många på tidningen vet namnen på källorna?
Bonnie vet vem som bekräftade det.
Och en av Rachels kontakter på FBI gav oss en kopia av Van Dorens rapport.
Men inte namnet på originalkällan?
Rachel lovade absolut anonymitet och då det bekräftades behövdes det inte.
Okej, ni kan i alla fall inte tvingas att vittna om något ni inte vet.
Plånbok...
Solglasögon...
Den här kan du behålla.
Bandspelare...
Jag måste ta dina smycken.
- Vigselringen också. - Den vill jag gärna behålla.
Det är diamanter. Du vill inte ta med den in dit.
Kom hit, Mrs Armstrong.
Ställ er här och ge mig er högra hand.
Och nu den vänstra.
Hans enda måltavla verkar vara Mrs Armstrong som skrivit artikeln-
-vilket inte är ett brott. - Armstrong är i fängelse, det är bra.
Van Doren och alla som arbetat med henne går med på en polygraftest.
Kan vi stänga av honom? Jag orkar inte lyssna på det där.
Det är det enda som gynnar Armstrong.
Media framställer henne som frihetskämpe. Det får inte påverka oss.
De har ingen chans att överklaga.
Även om de hävdar att hon inte försökte med ytterligare källor.
Det avgjordes redan i Millerfallet.
Vårt mål är inte att hålla kvar henne i fängelse. Jag vill att hon går fri.
Då har vi fått namnet på källan och kan åtala honom. Det är allt jag vill.
Sitt still och titta rakt fram. Svara bara ja eller nej.
- Heter ni Erica Van Doren? - Ja.
- Föddes ni i Ossining, New York? - Ja.
- Har ni ljugit i något dokument? - Nej.
Avslöjade ni för Mrs Armstrong att ni var anställd hos CIA?
Några regler: Rökning är förbjudet. Cigaretter anses som smuggelgods.
Inga droger, inga bråk. Bråkar du hamnar du i avskildhet.
- Vad menas med det? - Det kallas "hålan" i filmer.
Jag tar dig till gruppsalen. Våldsammare tjejer sitter i celler.
Är du dörrvakt? Försvinn!
Och inget knullande.
Inget sex alls. Inget fittslickande eller kyssande.
Är du här i mer än åtta månader kan du ansöka om samvaro med din man.
Men du stannar nog inte i åtta månader.
- Vad heter du? - Olivia James.
Det här är Rachel Armstrong, din nya slafpolare. Visa henne hur man bäddar.
Ljuset släcks om en timme och tänds igen klockan sex på morgonen.
Finns det tidningar att läsa?
Nej, men vill du se på nyheterna så får du övertyga alla de andra också.
Är du tränad att lura polygrafen? Lär de ut det på Langley?
Jag skötte mig bra, alltså?
Vem tror du berättade för Armstrong?
Jag vet inte!
Men när ni får reda på det så ge mig fem minuter med den jäveln.
Min erfarenhet säger mig att Mrs Armstrong kommer att berätta för oss.
Hon kommer att bryta ihop.
Nej, jag tittade henne i ögonen. Hon är principfast.
Synd att vi inte fick ge henne kakorna.
Hej, titta vem som är här. Han ville se om du hade det bra.
Här kommer han.
- Hej, gubben. - Hej.
Berätta vad vi hade med.
Vi tog med några kakor men de tog dem ifrån oss.
Jag kanske får dem senare.
- Pappa bakade dem. - Gjorde han?
Jag klarar mig.
- Hur gick stavningsprovet? - Bra, tror jag.
- Du pluggade ju hårt, eller hur? - Ja.
Ge luren till pappa.
- Hur är det? - Det går bra.
Ta inte med honom fler gånger. Det är inget bra ställe för honom.
Han ville träffa dig och se att du mådde bra.
Så klart, men jag menar allvar. Jag kommer inte att vara här så länge.
Vad händer där ute? Jag har inte hört något. Här finns inga tidningar.
Här tittar de bara på Jerry Springer.
- Du är med överallt i TV och tidningar. - Jag menade med presidenten.
- Vad säger de om artikeln? - Det vanliga. De vägrar att kommentera.
Presidenten ger inga presskonferenser direkt.
Jag tänkte att... om det här blir helt galet. Galnare.
Berätta för mig vem det är.
Då kanske jag kunde prata med killen på ett mer mänskligare plan.
- Ray... - Jag har inte frågat dig en enda gång.
- Men det här börjar bli galet. - Vi slutar att prata om det.
- Litar du inte på mig? - Det är inte det jag menade.
Tiden är slut nu.
- Okej, jag saknar dig. - Jag också. Kan du ge luren till...
Hör du mig? Jag vill att du bäddar din säng varje morgon.
Jag vill åtminstone ha en ansvarsfull man i huset, men säg inget till pappa.
Jag...
Hon kan inte höra dig längre. Hon kommer snart hem.
Kom nu, Mrs Armstrong.
Er klient är här, Mr Burnside. Ni kan fortsätta när ni är redo.
Jag begär att Mrs Armstrong släpps-
-under den tid appellationsdomstolen beslutar om giltigheten i domen.
Det skulle ta bort effekten av domen. Hon har nyckeln till sin egen cell.
En "nyckel" som innebär ett brott mot hennes integritet. Det är ingen nyckel.
Integritet är subjektivt. - Jag känner med er, men ni måste hjälpa till.
Kan ni här och nu lova mig att ni från ert hem kontaktar er källa-
-och försöker få tillåtelse till att lämna ut personens namn?
Jag kan inte lova något sådant.
Ni ger mig inget val. Begäran avslås.
Jag begär att ni ålägger Sun-Times ett bötesbelopp på 10 000 dollar per dag-
-fram till den dag då Mrs Armstrongs källa kan avslöjas.
Ers Nåd, vi vet inte vem källan är. Vi kan inte hållas ansvariga.
Genom sin medverkan här är det tydligt att tidningen stöttar och uppmuntrar-
-Mrs Armstrong till att stå fast.
Sun-Times bör följa lagen och avskeda Mrs Armstrong om hon inte gör det samma.
Det var onödigt. Jag ber er avslå denna begäran.
Tänk inte ens på att svika henne.
Betala böterna och låt Rachel vara lika stark som hon varit hittills.
Du behövde inte säga det.
- Vilken vacker dag. - Jag tycker om att komma hit.
- Det påminner oss om vad vi kämpar för. - Ja, min pappa ligger begravd där.
Vi bör inte träffas på Langley nu.
Jag är glad att ni ville träffa mig. Jag har velat prata med er från början.
Jag hoppades på att ni skulle ge mig ett nytt uppdrag i Balkan.
Vi måste klara upp några saker först.
Vi har kontrollerat alla som visste om din identitet.
Vi har kollat telefonsamtal och e-mail men hittar inget.
Journalisten tiger i fängelset. Vi måste hitta läckan.
Jag förstår. Jag håller verkligen med.
Vi vet inte om personen som läckte hade något otalt med dig eller med CIA.
Fråga mig vad ni vill.
- När träffade du Rachel Armstrong? - Första gången? Vid fotbollsmatchen.
Och ni är båda extramammor vid skola?
Jag är... jag var det. Inte längre.
- Hon var "utflyktsmamma"... - Träffades ni aldrig på skolan innan?
- Diskuterade er mammaroll i skolan? - Nej.
- Skolträff där alkohol var inblandat? - Nej... Va?
När min fru var med på sådana lössläppta träffar-
-pladdrade hon på om allt möjligt som hon nu ångrar att hon nämnde.
Undersöker ni fortfarande mig?
- Jag klarade precis en polygraftest. - Med tanke på din träning...
- Du behöver inte ta det personligt. - Behöver jag inte ta det personligt?
"Vi tror att du antingen är inkompetent, en alkoholist eller lögnare-
-men du behöver inte ta det personligt."
- Hur vågar ni? Hur fan vågar ni? - Dämpa dig nu, Erica.
Vad i min obefläckade akt indikerar att jag inte går att lita på?
Jag känner dig inte ens.
Du har varit under täckmantel så länge att det inte är många som känner dig.
Men jag känner er. Jag känner igen er typ.
Någon inom CIA avslöjade mig och nu har helvetet brutit lös.
Ni vill så gärna att det ska vara jag.
Då kan ni säga till pressen att det inte är en dubbelagent, bara en dum flicka.
En flicka som blev sårad för att hennes rapport ignorerades av presidenten.
En rapport som friade Venezuela för all inblandning i mordförsöket.
Nu är du bara dramatisk.
Ni kan prata med min advokat.
Ta bort skyddsenheten från mitt hem och sluta hålla inne min lön. Jag slutar.
Du kan inte bara sluta.
Är det Sopranos? Får man inte lämna "familjen"?
Du besitter för mycket information.
Så ni litar inte på mig? Då ska ni få en anledning till det.
Min man är inte den enda som kan skriva.
Vill du gå i krig med regeringen?
Du ligger i en vårdnadstvist. Vill du verkligen dra in Allison i det här?
- Du har tur som är en kvinna. - Hur så?
Jag slår inte flickor.
Vi var inte de enda som undersökte Venezuelas regering.
Men du var den enda som klargjorde att de inte var inblandade i attacken.
Din rapport var inte den enda som presidenten läste.
Lycka till med vårdnadstvisten. Hoppas du får träffa din dotter igen.
Tack.
- Vad är det där? - En julklapp från min sjuårige son.
Finns det verkligen någon som är sju år fortfarande?
Jag flyttar hit. Fanskapet där borta ligger och fiser hela tiden.
- Jag åker dit för mord om jag stannar. - Välkommen hit då.
Grattis. Vi har tre Pulitzer-finalister på tidningen.
Armstrong. Jag har ett meddelande till dig från någon som heter Bonnie.
Jag kunde inte hitta dig så jag skrev ner det hon sa.
DU HAR BLITT NAMINERAD FÖR EN POLITZER
Har du vunnit något? Jag har aldrig vunnit något.
Tack.
- Hur var det i skolan i dag? - Okej.
- Vad var roligast? - Jag vet inte.
Jag vann ett pris. Nästan i alla fall. För att jag är en duktig journalist.
Det var ju bra.
Jag ville berätta för dig först för du är den viktigaste killen för mig.
- Kan jag få prata med pappa igen? - Okej.
- Han saknar dig verkligen. - Gör han det?
- Så, Pulitzer? - Ja, precis som du sa.
Uppställning vid sängarna! Händerna bakom huvudet.
Kom igen!
Händerna bakom nacken! Snabba på!
Sätt fart!
Vad pysslar du med? Gå till din säng!
- Det är inte tillåtet. - Förlåt.
Du har snott äpplen i flera veckor.
Det är personligt. Kan jag få tillbaka det? Vad fan gör ni?!
- Vad sa du? - Det är mitt!
Tillbaka till din säng och var tyst annars hamnar du i hålan.
Förstår du mig?
Koppla händerna bakom ditt huvud.
Inte ett pip mer från dig.
Vad roligt med nomineringen. Grattis.
Tack, men Tom Williams fick det för sin nyhet som fick borgmästaren att avgå.
Ingen bryr sig om vad jag skrev.
- Vi är i alla fall stolta över dig. - Tack.
Förlåt mig, de tog mitt dagbok för att jag snodde ett äpple.
Jag kan inte skriva. Inte ens till Timmy längre.
Kan du inte skriva en ledare om det här?
Självklart, den hamnar i morgondagens tidning.
Molly Meyers vill intervjua dig.
Varför det? Jag är ingen anorektiker på rehab som dejtar Justin Timberlake.
Hon är väl nyfiken. Hon är ju en journalist och bör vara på din sida.
Ingen skriver om ditt fall längre. Regeringen känner ingen press.
Och böterna samlas på hög. Jag får väl hälsa till Avril.
Nej, vi vill bara att du syns igen. Och Molly Meyers kan ordna det.
Okej, men det måste bli direktsändning. Hon ska inte kunna editera i efterhand.
Och jag tänker inte sitta och gråta.
- Har du en ny Cartier? - Det är en fin klocka.
Det är som ett smycke.
Jag är tokig i den här. Kolla in siffrorna.
Vi är klara, Molly.
De säger att det ska bli seriöst. Det har de lovat mig.
Det här blir din stund, inte hennes.
- Hej, Rachel. Jag är Molly Meyers. - Vi har träffats.
Jag sökte jobbet som din assistent en gång.
Det här hinner vi inte med, men om du kan fråga om identiteten är det bra.
Tack för att du gör det här. Och grattis till Pulitzern.
- Jag blev bara nominerad. - Bravo. Vi hejar på dig.
Men jag kan inte säga det i sändning. Jag måste vara objektiv.
- Vi sänder direkt. - Todd lämnar över om tre, två...
Tack för att du gör det här, Rachel Armstrong.
Du har varit här i sju månader. Hur mår du?
Fysiskt mår jag bra. Jag får inte den motion jag behöver, men jag mår bra.
Jag ser på dig och undrar:
Hur klarar en Vasser-flicka, en journaliststudent från Columbia-
-och en fotbollsmamma av den här bisarra situationen?
När jag vaknar tar det en stund att förstå var jag är.
Jag är inte van vid det än.
Din make är författaren Ray Armstrong. Hur klarar äktenskapet det här?
Det är pressande men vi är starka.
Han stöttar mig och det hjälper.
Och hur klarar din son Timothy det? När träffade du honom senast?
Det var länge sedan.
Hur länge?
Han träffade mig när jag precis hade kommit hit.
Men jag vill inte att han ska besöka mig här.
Många mammor kommer att ha svårt att förstå ett sådant beslut.
Det skulle nog jag också men...
-...de flesta mammor vet inte hur de skulle göra i min situation.
Det skulle vara själviskt av mig att låta Timmy komma hit.
Det skulle bara vara för min skull.
Jag undrar ofta om jag ska överleva en dag till utan att få träffa honom.
Jag känner Timmy och såg hans blick när han var här.
Jag vet vilken skada han tar av att se sin mamma på ett ställe som det här.
Jag kan inte utsätta honom för det.
Rachel, låt oss komma till saken. Jag måste försöka.
Du avslöjade CIA-agent Erica Van Doren. Vem var din källa?
Varför måste du försöka, Molly?
Vill du få en kollega att svika ett förtroende? Du vet bättre än så.
Innan sändningen sade du att du "hejade på mig".
Jag är också rädd om mina källor men ibland har de ett motiv.
Om informationen de lämnar är värdefull och sann, som vid Watergatefallet-
-spelar deras motiv ingen roll.
En journalist ska vara beredd att skydda sina principer oavsett vad.
Du säger att du skyddar dina källor men bara om de är utan motiv.
Du behöver aldrig vara rädd att regeringen ska jaga dig.
Varför inte?
Regeringen struntar i hur du fick reda på var Paris åt middag i går kväll.
Det är min slafpolare!
Ray!
Hej, Albert.
- Hej, jag är Albert Burnside. - Hej, Gretchen Monroe.
Såg du Molly Meyers-intervjun?
Rachel var toppen där.
- Jag möter dig där inne. - Trevligt att träffas.
- Det är inget jag har med att göra. - Du vet inte allt om oss.
- När du säger "oss", vilka menar du? - Rachel och jag.
Kan du sova om nätterna så kan du.
Hon gjorde ett val. Det fick konsekvenser.
Om du tror att din fru hade ett val kanske ni två inte ska vara tillsammans.
Du kan berätta för henne om du vill.
Fortsätt att göra ett bra jobb.
Ursäkta, jag menade inte att skrämma er.
- Jag letar efter Steins hus. - Stein?
Jag är inte säker att de bor några Stein här. Vilka skulle det vara?
Marv och Sheila.
Rachel?
- Vem har du satt på storyn? - Evans och Murcaugh.
Mördaren tillhör extremhögern.
Han trodde väl att Erica skulle mörda presidenten.
Han heter Alan Murphy, en idiot som tog sin egen bil till mordplatsen-
-och kraschade den några kilometer bort.
Hon blev av med sitt skydd när hon slutade på CIA.
Det är inte klokt.
Evans och Murcaugh vill ha ett uttalande från dig.
Jag förstår, det är okej.
- Hur är det med Allison? - Vem är det?
Ericas dotter.
- Bonnie... - Det är inte ditt fel.
Gör jag rätt?
Vi har fortfarande 15 minuter på oss.
Domaren vill träffa henne.
Presidenten känner sig nödgad att personligen blanda sig i saken.
Han vill få ett avslut på det här.
Det som hänt är förskräckligt och jag ömkar flickan, men det ändrar inte...
Det var inte det jag menade.
Här är kopior på dispenser.
De är undertecknade av alla i Vita Huset och CIA.
De ger dig tillåtelse att avslöja deras namn om någon av dem var er källa.
Det är en generell dispens.
- Det borde hjälpa er. - Titta efter och se om er källa är med.
- De har tvingats till det här. - De har undertecknat dem själva.
Om de vägrat hade de blivit trakasserade och fått sina liv förstörda.
Jag tänker inte titta på dem.
- Vill någon ha lite te? - Ja tack.
Det är grekiskt.
Vad ska vi ta oss till med dig?
Det har gått så långt att min fru är arg på mig och kallar mig för en mobbare.
Ni får ingen sympati från mig.
Får vi låna ert bibliotek en stund?
Du tycker att jag ska läsa igenom dispenserna.
En man kan leva ett gott liv. Vara hedervärd och givmild.
Men antalet människor som kommer på hans begravning beror på vädret.
Va? Jag förstår inte...
Vädret har skiftat, Rachel. Jag är ledsen men så är det.
Förr i tiden hade det här varit enklare. Du hade blivit en hjälte.
Pressen är inte längre en vit riddare. Den har förvandlats till en drake.
Vet du varför ingen tidning, inklusive din egen, bevakar ditt fall längre?
Berätta för mig.
För att ditt 48 timmars nyhetsvärde är förbrukat för länge sedan.
Se på dig själv. Du ser för jävlig ut. Din son växer upp utan dig.
Dra inte in Timmy i det här. Det är inte rättvist...
Rättvist? Jag vill dra in din son i det här. Vet du varför?
Därför att jag försvarar Rachel Armstrong och inte en princip!
En man hamnar i fängelse för sina principers skull.
Han får en helgdag uppkallad efter sig.
En man lämnar sina barn för att gå ut i krig och han får ett monument.
Men gör en kvinna samma sak blir hon sedd som ett monster.
Ska vi lita på journalister så länge de inte är mammor som kanske bryter ihop?
Jag kanske aldrig hade skrivit artikeln om jag vetat att det skulle bli så här.
Men så blev det. Artikeln är publicerad och det finns ingen återvändo.
Min son kommer att klara sig.
Ray är en bra far och Timmy kommer att klara det.
Så kommer det inte att gå för min källa.
Min källa ställs ansvarig för Van Dorens död och får sitt liv förstört.
Och det är inte rättvist, Albert!
Varför inte? Din källa visste mycket väl vad det innebar att prata med dig.
Min källa visste inte vad den gjorde när den gav mig informationen.
Var den full? Talade den i sömnen?
Förlåt, men vi är skyldiga våra aktieägare att inte gå i konkurs.
Är du så orolig över det så arbetar jag pro bono från och med nu.
Det är taget.
Kom in.
Jag har precis haft ett telefonsamtal.
Stan Riggens har gått med på att tala inför åtalsjuryn.
Dispenserna skrämde väl upp honom.
Stan? Jag förlorade precis ett vad.
- När ska det här hända? - Så snart som möjligt.
När han bekräftat att han är din källa är du fri att gå. Packa väskan, Rachel.
- Ni var vicepresidentens stabschef? - Jag avgick för elva månader sedan.
Var ni den källa som Sun-Times angav i artikeln från den 6:e oktober-
-där en CIA-agents identitet avslöjades?
- Ja, det var jag. - Kan ni berätta hur det gick till?
Jag var så arg på Erica Van Doren och hennes man. Mina känslor tog överhanden.
Jag är inte intresserad av era motiv.
Jag vill vet hur det gick till när ni avslöjade informationen.
Jag var på en fest. Jag hade druckit.
Stan?
- Hejsan, min unga dam. Hur är det? - Bra. Jag är här med min son.
- Han är gullig nu men de växer upp. - Jag har förstått det.
Jag hörde att Linn hade bjudit dig. Kul att träffa dig.
- Du undrade hur du kunde utnyttja det? - Det var precis vad jag tänkte.
Får jag fråga dig en sak?
Ambassadör Van Dorens fru. Vad är det med henne?
Kom här.
- Du hörde inte det här av mig. - Absolut inte.
Alla vet att hon är vid CIA. Men du kan inte använda det.
Jag kommer inte att citera dig. Det här är utom protokollet.
Skit samma. Alla vet ändå om det.
Vet du om hon varit i Venezuela nyligen?
Vänta nu...
Hon frågade er om Van Doren var spion? Hon visste alltså redan.
Det stämmer.
De nöjer sig inte med Reggins. Han var bara din bekräftande källa.
Liksom din kontakt vid FBI. De vill fortfarande ha originalkällan.
Hur länge kan det här pågå?
Åtalsjuryn måste upphäva domen om sju månader men då kör Dubois en ny omgång.
Jag kan inte...!
Jag får be någon om att jobba över med det här.
Om du blir kvar här i sju månader till-
-bör du få veta precis allt om hur det kommer att påverka dig.
Albert berättade.
Får jag höra några detaljer?
Detaljer?
Detaljerna är att du är här inne.
Och vad det nu är som är så viktigt att du måste stanna här.
- Hur länge har ni träffats? - Några veckor.
Älskar du henne? Vet du inte?
Det är bara några veckor gammalt. Du vet inte vem det är.
Hur gör du med Timmy?
När du knullar henne.
- Han är hos en barnvakt. - Har han träffat henne?
- Nej. - Vet jag vem det är?
Nej, det sa jag ju.
Jag vill inte höra mer.
Det är en svår situation för oss alla.
Jag förstår att du känner dig ensam Det gör jag också.
Du behöver bara säga att det inte betyder något för att behålla mig.
Att du älskar mig.
Jag vill träffa Timmy.
- Jag pratar bara gott om dig. - Var inte nedlåtande mot mig.
Jag och Timmy behöver träffa varandra, det är allt.
Jag ska försöka. De tillåter inte besök på helgerna längre och skolan är jobbig.
- Ska du ta min son ifrån mig också? - Det var inte så jag menade.
Räcker det inte att du bedrar din fru medan hon ruttnar i fängelset?!
Fan ta dig!
Är det så här du vill ha det?
Tack för knullet, det var toppen!
Så du är den ende som råkat illa ut i allt det här?
Vad är ditt problem?
- Du sitter i min slaf. - Skaffa dig en ny slaf då.
- Det är mina grejor! - De ska ner här!
- Försvinn från min slaf! - Det är inte din längre!
Vill du ha slafen?
Vems slaf är det nu?
Låt henne vara nu.
Ner!
Herregud!
Vad hände?
- En tjej bankade skiten ur mig. - Varför då?
Vi ville ha överslafen båda två.
Du har ju alltid vetat vad som är viktigt att kämpa för.
- Säger doktorn att du blir återställd? - Ja, vad nu det betyder.
Jag är den som varit längst här.
Jag har haft 32 slafpolare sedan jag kom hit. Det måste vara ett rekord.
- Är det en ny slips? - Nej, jag har haft den ett tag.
- Dimenica Vyca. - Jag tog dig för en Kenneth Cole-kille.
Bra att du behållit din humor.
Du ser ut som någon som kan behöva goda nyheter.
Väldigt goda nyheter.
De tar upp ditt fall. Det blir en påskyndad förhandling.
Nästa mål gäller fallet Armstrong.
USA:s HÖGSTA DOMSTOL - Mr Burnside börjar sitt anförande.
Överdomare och ärade rättsråd...
I målet Bransburg v Hayes, 1972 dömde denna domstol emot journalisters rätt-
-att undanhålla namnen på deras källor inför en åtalsjury.
Det gav regeringen makt att fängsla de journalister som vägrade.
Domen avgjordes med rösterna fem mot fyra.
Domare Stewart sade i slutanförandet:
"Genom åren blir regeringens makt allt mer genomgripande."
"De som har makten, oavsett motiv, vill föreviga detta tillstånd."
"Och folket faller offer för det."
Åren har gått och den makten är verkligen genomgripande.
Mrs Armstrong kunde ha gett med sig.
Hon kunde ha svikit ett förtroende och åkt hem till sin familj.
Men om hon gjort så skulle ingen källa våga prata med henne igen.
Ingen källa skulle våga prata med den tidning hon jobbar på.
Fängslar vi journalister från andra tidningar blir även de betydelselösa.
Och då skulle även det första tillägget bli betydelselöst.
Hur skulle vi då få veta om en president skyddade brottslingar?
Eller om en arméofficer befallde tortyr?
Då skulle vi inte längre kunna ställa de vid makten till svars-
-inför det folk de har makten över.
Vad blir det då för slags regering...
-...när den inte behöver vara rädd att ställas till svars?
Vi borde skälva inför tanken.
Fängsla journalister? Det är en sak för andra länder.
För länder som fruktar sina innevånare.
Inte för länder som omhuldar och skyddar dem.
För en tid sedan började jag inse den press som Rachel Armstrong lever under.
Jag sade till henne att jag försvarade henne, inte en princip.
Det var först när jag träffade henne som jag insåg-
-att stora människor inte gör skillnad på princip och person.
Kom, jag har en ny plats till dig.
God eftermiddag, domare.
Tack för att du kom hit.
Vi pratade bara lite fotboll.
Jag bad er komma hit för att HD har beslutat i målet.
Utslaget kommer på måndag men jag har fått uppgifter från säker källa-
-hur det blir och jag ville berätta.
Fem mot fyra emot dig, Albert.
Rikets säkerhet ställdes mot första tillägget. De valde rikets säkerhet.
Gratulerar, Patton. Du har gjort ett bra jobb.
Om journalister inte samarbetar kan de fängslas.
Tack.
Med det sagt har jag beslutat att släppa henne.
Ursäkta... va?
Jag måste släppa henne. Jag är säker på att hon aldrig avslöjar sin källa.
Hon har suttit i nästan ett år. Hon har blivit misshandlad.
- Hon är beslutsam. - Det är helt riktigt.
Jag kan bara hålla henne inlåst om jag tror att det får henne att prata.
Men det kommer hon inte att göra. Jag måste släppa henne fri.
Den här kvinnan skyddar en brottsling. Det gör också henne till en brottsling.
Hon är ingen brottsling innan hon är åtalad och dömd av en jury.
Och det är inte min sak.
När kan jag få ut henne?
På måndag morgon kommer jag att meddela att jag släpper henne.
Och ni kan välja att upplösa åtalsjuryn för att hinna före mig.
Din advokat har säkert berättat att åtalsjuryn är upplöst.
Vi får vänta till midnatt innan vi kan släppa dig.
För att hålla reportrarna borta?
Jag vet nästan allt, Rachel. Två regeringsmedarbetare är åtalade.
Jag skulle vilja veta vem du pratade med först men jag ska inte vara girig.
Jag förlorar vårdnaden av mitt barn.
Vill du ha vigselringen? Som en trofé?
Hata mig om du vill, Rachel men jag hade ett jobb att utföra.
- Jag hade rätt att göra det jag gjorde. - Du förväxlar din rätt med din makt.
Det är okej.
Vi bokade ett rum på Mayflower men du är välkommen att bo hos mig om du vill.
Tack.
Jag pratade med Ray. Han tar med Timmy i morgon så du kan ta honom till skolan.
- Blir det bra? - Ja, det vore toppen.
Jag kommer att skrämma honom.
Tala om vad du vill göra på jobbet.
Ingen kommer att pressa dig till att skriva om dina upplevelser.
Se efter i handskfacket om försäkrings- och registreringspapperna finns där.
Jag höll ju bara 50.
- Vill ni stiga ur bilen? - Vad händer?
Vi vill bara att ni stiger ur bilen. - Inte ni.
- Skojar du med mig? - Stig ur bilen, Rachel.
- Vad vill ni? Vad gör ni? - Ta det försiktigt med henne.
- Jag är ledsen att det blir så här. - Sätt er i bilen igen.
- Du är anklagad för domstolstrots. - Vad ska det betyda?
Att du hindrat rättvisan och att du ska inför rätta.
Har hon inte varit med om tillräckligt?
Dubois!
Du riskerar fem års fängelse för att ha hindrat en federal undersökning.
Men jag vill inte gå till domstol. Du ska få chansen till minskat straff.
Jag vill att du ser mig i ögonen. Använd din journalistinstinkt.
- Jag erbjuder dig två år... - Nej, det ska bli en villkorlig dom.
Du måste respektera vad hon gått igenom.
Två år är inte det bästa men heller inte det sämsta.
Du är skyldig, Armstrong. Vill du pröva det i en domstol-
-kommer du att bevittna något du aldrig sett förr.
Det här landets rättssystem kommer att visa sin kraftiga indignation.
Juryn kommer att få höra brandtal om ett land vars säkerhet hotats-
-en änkeman och en liten flicka som får besöka sin mors grav-
-för att du jagade en Pulitzer!
Om du tvingar mig att gå till domstol...
-...ska jag se till att du inte kommer hem innan din sons high school-examen.
Så hur ska det bli, Rachel?
Om jag går med på det här är det en sak som jag behöver göra.
Så stilig du blivit. Du är en liten man.
- Alla flickorna jagar väl efter dig? - Nej.
- Det kommer de att göra. - Jag bryr mig inte.
Jag tycker om ditt hår så här.
- Jag vet att du är arg på mig. - Nej, det är jag inte.
Jag tror du är det. Du har ju inte fått träffa mig på länge.
Jag är inte arg.
Om jag vetat att det skulle bli så här hade jag låtit dig träffa mig varje dag.
Jag är så ledsen.
Pappa säger att du kunde komma ut när du ville.
Din pappa har fel.
- Ungen min... - Jag är ingen unge längre.
Du kan låtsas att du inte älskar mig och jag kan låtsas att jag tror på det.
Men jag älskar dig och jag tänker på dig varje dag.
- Pappa säger att du ska i fängelse. - Ja, det ska jag.
Är du inte det nu?
Nej, det här är häktet. Här bestämmer de ditt straff. Sedan blir det fängelse.
Vad blev ditt straff?
- Två år. - Det är länge.
Men om jag sköter mig kanske jag får komma ut tidigare.
Är det farligt där?
Om du besöker mig och kollar så att jag har det bra, klarar jag mig.
Okej, jag är rätt upptagen men jag ska försöka.
Vi ska nog åka nu.
Får jag en puss?
- Du skvallrade på Nicky! - Sluta nu, Timmy.
- Man ska inte skvallra. - Man ska inte tåla vad som helst.
- Är du en författare? - Jag är journalist på Sun-Times.
- Den tidningen har vi. - Bra, internet tar kål på oss.
- När är vi framme, mamma? - Om 18 timmar.
- Men mamma! - Jag vet inte.
- Min pappa skriver också. - Gör han? Vad skriver han om?
Han skriver artiklar men mamma tycker inte om det han skriver.
- Vad skriver han om? - Presidenten.
- Vad är ditt efternamn? - Van Doren.
Varför tycker inte din mamma om det?
Hon blev arg för att han använde hemliga saker som hon hade hittat.
- När hon var i Venesoola. - Varför var din mamma i Venezuela?
- Var hon på semester? - Nej, hon arbetade.
För regeringen.
Men lova att inte berätta för någon att jag sagt det.
Jag lovar.